DECA NEBA
Uloge: Amir Naji
M. Hashemian, B. Sadiahi, N. Mohammadi
F. Sarabandi, K. Mirkarimi, B. RaFii
Muzika: K.Jahanshahi
Editor: H. Hassandoust
Kinematografija: P. Malekzadeh
Producent: S. Sayedzadeh
Scenaio i režija: Majid Majidi
To je 30 tumana. Hvala.
Evo ti kusur.
Hvala vam. - Nema na čemu. Doviđenja.
So, so na prodaju!
Dobar dan, Akbar Aga. Treba mi krompir.
Ne te, dete. Pokupi ove dole.
Zdravo. Kako si?
Ako dozvoljavaš.
Doviđenja.
65 tumana.
Mama je rekla da stavite na račun.
Reci joj da vam je račun prešao limit.
Trebalo bi da dođe i plati bar deo.
U redu.
Šta to dođavola radiš?
Zašto si ih prosuo? Jesi li lud?
Cipele moje sestre su nestale. - Gubi se. Sikter.
Ostavio sam sestrine cipele ovde. - Rekoh ti da se gubiš.
Šta? Još si ovde?
Ne plaćate kiriju.
Sa svom tom vodom koju trošite, dvorište će propasti!
Šta ja tu mogu? Veš je prljav!
Ne tiče me se što je veš prljav!
Zar vi ne perete veš?
Što ne bi oprala i komšijske ćilime...
kad već to radiš?
Ali zar vi nikad ne perete svoju odeću?
Vi prokletnici ćete da me uništite!
Niste platili rentu poslednjih pet meseci.
Što prosipaš toliko mnogo vode?
Zar vi nikad ne perete odeću tokom godine?
Ovo je poslednji put, upozoravam te!
Zašto nikad ne dođete kad su muškarci tu da se s njima prepirete?
Ali.
Reci Zahri da oguli krompir čim uspava bebu.
Ali, jesi li mi doneo cipele?
Mama ti je rekla da oguliš krompire ako je beba zaspala.
Pitala sam te jesi li mi doneo cipele? - Aha.
Je li ih dobro popravio? - Aha.
Kuda si pošla?
Hoću da vidim kako izgledaju.
Tvoje cipele nisu tu.
Je l me začikavaš? - Ne, kunem ti se da govorim istinu.
Ušao sam u dućan i cipele su nestale.
Svuda sam tražio, ali nisam mogao da ih nađem.
Misliš, izgubio si ih?
Nemoj da kažeš mami. Naći ću ih.
Kako ću sutra u školu?
Nemoj da plačeš. Odmah ću poći da ih tražim. Naći ću ih.
Ali rekao si da si ih svuda tražio.
Nisam baš svuda.
Molim te, nemoj da kažeš mami.
Ali! Ali, kuda si pošao?
Pomozi mi da presavijem ćilim. Kuda ideš?
Ali, igramo protiv Šahina sutra.
Kuda ideš?
Šta ponovo radiš ovde?
Zar ti nisam rekao da se ne vraćaš ovamo? Kakav si ti davež!
Dobar dan, Aga Sajed. - Zdravo, sinko. Kako si?
Jesi li krenuo kući? - Da.
Čekaj minut. Treba mi usluga.
Ovo je šećer za sledeću ceremoniju.
Zamoli tatu da ga isitni. - Hoću, gospodine.
Čuvaj se, sinko.
Nemaš ti šta da se petljaš sa gazdom.
To ja treba da radim.
Zašto se raspravljaš s njim?
Pokazaću ja njemu. Vrat ima da mu slomim.
Pa će onda da shvati gde mu je mesto.
Reci mi zašto me ne slušaš!
Nije li ti doktor rekao da ne smeš da se naprežeš?
Da li si poludela!? Zašto si morala da pereš?
Taj ćilim je težak kad je mokar!
A ti! Zašto nisi pomogao majci...
kad te je zamolila?
Trebalo je da budeš strpljiva.
Ja bih došao kući i pobrinuo se za to.
Šta je tvoja dužnost u ovoj kući?
Da jedeš, spavaš i igraš se?
Nisi više dete. Imaš devet godina.
Kad sam ja imao devet godina, pomagao sam svojim roditeljima.
Zašto me ljutiš?
Jesi li glup? Jesi li mutav? Ne razumeš?
Dobro je. Nemoj da se nerviraš.
Kako me nervirate...
Ne znam zašto je bebi loše ceo dan.
Zahra...
sipaj malo čaja ocu.
Hvala ti, draga.
Po ceo dan služim čaj u firmi,
ali Zahrin čaj ima poseban ukus.
Zahra, dušo, nisi donela zdelu sa šećerom.
Ali tu ima toliko šećera.
To pripada džamiji.
Dat nam je na poverenje.
Uzmi malo šećernih bombona iz vrča.
Zar nema šećera?
Nosila sam bonove kod bakalina...
ali šećer još nije stigao.
Pusti njega.
On ne obraća pažnju ni na šta.
Raspodeljuje ga kad on odluči. Bolje da daš te bonove meni.
Nabaviću šećer iz firmine prodavnice.
Ispod ćebeta su.
Šta je bilo, dušo?
ALI...
KAKO ĆU...
U ŠKOLU...
BEZ CIPELA...
SUTRA?
Idi sutra u firminu prodavnicu.
Nemamo više bebi-hrane. Kupi malo za bebu.
Ne brini.
Žena Rahim-age je imala uklješten pršljen.
Operacija je samo pogoršala.
Treba da naučiš da živiš s tim.
Šta želiš da uradim? Da ništa ne radim po ceo dan?
Pa, doktor ti je zabranio da radiš.
MOŽEŠ DA IDEŠ U PAPUČAMA.
Sestra Kokab Kanoma je imala operaciju, i sad je dobro.
Nemoj ni da pomišljaš na operaciju.
Ne želim da postaneš invalid.
ALI, ZAISTA SI BEZOBRAZAN.
IZGUBIO SI MOJE CIPELE.
REĆI ĆU TE TATI.
ZAHRA, AKO KAŽEŠ TATI, OBOJE ĆE NAS ISTUĆI...
ZATO ŠTO NEMA PARA DA TI KUPI NOVE CIPELE.
ŠTA ONDA DA RADIM?
MOŽEŠ DA OBUJEŠ MOJE PATIKE.
JA ĆU IH UZETI...
KAD SE TI VRATIŠ IZ ŠKOLE.
Ovo je za tebe.
So, so, menjam za stari hleb.
Menjam so za plastične kese, za stare papuče!
Sledeća.
Ti, Nilufar. Ti, Ferešteh.
Jesi li dobro? Stani ovde.
Slušajte, deco.
Ferešteh nije mogla dobro da skoči zbog svojih cipela.
Jedna od najvažnijih stvari...
su patike.
A mogu da vidim, na žalost, da ih neke od vas ne nose...
mada ih neke od vas nose.
Dobro, Bahareh, tvoj je red.
Sledeća.
Hajde!
Požuri!
Zašto kasniš? - Ne kasnim. Trčala sam celim putem.
Skidaj patike. Kasnim.
Jesi li stigao u školu na vreme?
Kasnio sam. Trebalo je da se vratiš ranije.
Vratila sam se odmah posle časova.
Nisi rekla mami, je l' tako? - Kad kažem da neću reći, onda neću.
Patike su ti mnogo prljave.
Sramota me je da ih nosim.
Samo nešto izmišljaš.
Ne, istina je. Veoma su prljave.
Pa, opraćemo ih.
- Ali, hajde da vežbamo. - Nemam vremena.
Hajde. - Ne mogu da idem.
Nećemo dugo. - Majka mi je bolesna.
Ma, nosi se!
Danas je moja draga devojčica obavila sve kućne poslove...
a Ali joj je pomagao.
Kupio sam hleb i povrće.
Ja sam očistila pod...
oprala povrće i ogulila krompir.
Dobra devojčica.
Kupiću im oboma nešto lepo kad dobijem povišicu.
Izgledaš mnogo bolje sad...
nakon što si se odmarala nekoliko dana.
Ako ne budeš koristila stepenice, uskoro će ti biti potpuno dobro.
Šta je bilo?
Ali, pada kiša. Patike će pokisnuti.
Plašim se da izađem napolje.
Izvinite, gospođo. Koliko ima sati?
Imaš još vremena. Nastavi.
Izvinite, gospođo. Mogu li da idem?
Znači, samo ti se žurilo da izađeš?
Idi.
Šta je bilo, malecka? Šta se desilo, dušo?
Cipela mi je pala u vodu. Zaglavila se ispod mostića.
U redu je. Ne plači, dušo. Ja ću ti je izvaditi.
Trči i uhvati je.
Uhvati tu cipelu, dobri čoveče. Uhvati je.
Gde si bila?
Što kasniš?
Zašto je mokra? - Neću više da ih nosim.
Zašto je mokra?
Pala je u slivnik.
Kako ću u školu sa mokrom patikom?
Velike su mi. Spadaju mi.
Ta ti je dobra!
Ti si kriv. Ti si izgubio moje cipele.
Nađi ih ili ću reći tati.
Ne plašim se ja od batina!
Tata nema novca do kraja meseca...
pa mora da pozajmljuje.
Mislio sam da to razumeš.
Čekaj malo.
Siđi dole.
Gde si ti bio? Zašto toliko kasniš?
Dozvolite, gospodine, živim daleko odavde.
Ili se igraš na putu do škole?
I juče si kasnio.
Sledeći put te neću pustiti da uđeš.
Dobro, gospodine.
Zašto ti je obuća mokra?
Dozvolite, gospodine, pao sam u slivnik.
Zašto ti pantalone nisu mokre?
Dozvolite, gospodine, bilo je plitko.
Je l' tako?
Zašto ti čarape nisu mokre?
Nemoj da ti se ponovi.
Idi u učionicu. - Dobro, gospodine.
Dozvoljavate, gospodine? - Sedi.
""DANAS IGRAMO PROTIV ŠAHINA.""
""NE MOGU DA IDEM. MAMA MI JE BOLESNA.""
To je finalni meč!
Šta se događa?
Zar ne možete da budete mirni dok ne završim?
Sedi pravo!
Sedi. Sedi!
Oni koji su se smejali sad će da plaču.
Samo petnaest učenika je položilo test.
Trojica su dobili najvišu ocenu.
Karim Nanva.
Ali Mandegar.
Salman Najafi.
Hoću da razgovaram s njima posle časova.
Zahra, Zahra.
Zašto ne sačekaš kad te zovem?
Kuda si pošla?
Vraćam Kobra Kanomi činiju sa ponudama.
Jesi li ljuta na mene?
Je l' da da je lepa? - Odakle ti?
Nagrada od mog učitelja. To je za tebe.
Uzmi je.
Stvarno za mene? - Da.
Nisam rekla mami, znaš?
Znao sam ja da nećeš.
Odmah se vraćam.
Ali, dušo, dodaj mi poslužavnik.
Odnesi ovaj tanjir supe Kokab Kanomi.
Ko je to? - Ja sam, Ali.
Nosim supu Kokab Kanomi. - Uđi, sinko.
Zdravo. - Zdravo, Ali, dušo.
Mnogo ti hvala.
Kako ti je tata, sine? - Dobro je, hvala.
Ali, dušo, to je baš lepo od tvoje majke.
Nije to ništa.
Kako ti je mama? - Dobro je, nije loše.
Pozdravi je. - Hoću, gospođo.
Ali, ne idi još. Čekaj minut. Nije mnogo.
Ali evo, uzmi ovo. - Neka, hvala.
Uzmi sine, Alah te blagoslovio.
Pozdravi tatu.
Ruke gore!
Ja sam cvet ove zemlje!
Pažnja.
Pokorna sam vođi.
Ispiti se približavaju. Imam par stvari da vam kažem.
Slušajte, deco, za vreme ispitnog roka...
želećete da vidite rezultate svog rada.
Zato treba da uložite više napora. Moraćete da organizujete svoje vreme.
Razgovaraću sa vašim roditeljima da bi vam osigurala
da bez problema možete da učite i kod kuće.
Ne bi trebalo da ostajete budne do kasno,
gledajući televiziju.
Ograničite vreme za gledanje crtanih filmova,
i učite sve vreme.
Zamolite majke da vas preslišavaju lekcije...
kako biste bile sigurne da ste ih dobro razumele.
Rekla sam vam već da morate da čistite nokte na rukama redovno.
Čistite ih svakog petka kad imate vremena
da bi vam u subotu bili čisti.
Zašto? Zbog bakterija...
koje se skupljaju ispod noktiju...
pa kad jedete prstima,
možete da se razbolite.
Dobro, vratite se u učionice.
Stani u red, draga. Idi u red, moja draga.
Prvi razred, drugi, treći, četvrti i peti.
Patke su...
poletele...
i povele kornjaču sa sobom.
Podignite papire, podignite papire.
Požuri, draga.
Faroki, ti skupi radove sa ove strane.
Usredsredite se. Iskoristite pauzu na pravi način.
Ne zaboravite, sledeći čas je matematika.
Zdravo! - Zdravo!
Zašto sad kasniš?
Sad ne možeš da se izgovaraš na mokre patike.
Dođi dole. Dođi.
Hajde, pođi. Hajde.
Tebi se obraćam. Idi kući i dovedi oca.
Molim, gospodine, moj otac je na poslu.
Onda mu reci da dođe sutra. Kreni.
Molim, gospodine, on i sutra ide na posao.
Onda dovedi majku. - Molim gospodine, moja majka je bolesna.
Ne prihvatam nikakve izgovore.
Tako mi tretiramo neodgovorne đake.
Izlazi napolje. Izlazi.
Šta se desilo, Ali? Šta je?
Ostani ovde.
Dobro jutro.
On je dobar đak, dobrog vladanja.
Mandegar, dođi ovamo.
Ovog puta ću ti oprostiti zbog g.Jafarija.
Nek ti se ne ponovi.
Idi u učionicu.
Idi!
To je bilo ljubazno od vas, hvala. - Nema na čemu.
Evo je. To je njihova kuća.
Roja?
Ti mali đavole. Opet se igraš sa mnom?
Gde si, ljubavi?
Đavole mali!
Nevaljalice!
Treba li ti nešto?
Roja! Čim kupiš hleb, vrati se kući.
Idi da poslužiš čaj.
Pođimo, Mustafa.
Siguran si da ti ne treba?
Ne, ništa ne brini.
Neka te Fatima Zahra nagradi. - Hvala.
Jesi li siguran da ćeš umeti to da radiš?
Poprskati par drveta,
i okopavati baštu i nije neki posao!
Sem toga, ništa me ne košta. Dobio sam opremu od Huseina.
Ponekad uzme slobodne dane,
i odlazi na drugi kraj grada.
Otkako to radi, čak je nešto i uštedeo.
Sutra je petak, pa ćemo Ali i ja da odemo do grada i obilaziti malo.
Biće zabavno, a možda nešto i zaradimo.
Krenimo.
Ja ću da zvonim sa ove strane, a ti s druge strane.
Šta treba da kažem? - Pitaj ih treba li im baštovan.
Slušaj mene i uči. Uradi isto. Dođi.
Zdravo! - Ja sam.
Ko je to? - Karim, gospođo.
Karim? Koga tražite?
Nikoga, gospođo.
Ko ste vi? - Ovaj... Mi...
Zašto nas uznemiravate?
Čekajte malo! - Parvize, idi vidi ko nas to uznemirava!
Trči, Ali!
Ko je to?
Ostani tu, ako si muško!
Siđi, Ali.
Kakvi čudni ljudi! Šta sam pogrešno rekao?
Ko je to? - Dobro jutro.
Mogu li da vam pomognem? - Da, hvala.
Ko ste vi? - Zovem se Karim.
Karim? Koga tražite?
Ja...ja...
Mi smo baštovani, gospodine.
Prskamo drveće, okopavamo bašte...
potkresavamo grane.
Ne trebaju nam vaše usluge.
Bravo. Mnogo toga ti znaš.
Idemo.
Treba li vam baštovan? - Ne, ne treba nam.
Da? - Treba li vam baštovan?
Ne, hvala.
Trči, Ali, trči.
Tata, hoćeš vode? - Neću, sine.
Ko je to? Ko je to?
Hej, dečače, zašto ne odgovoriš?
Jesi li otišao?
Ovde sam.
Pitaj oca treba li da vam se radi nešto oko bašte.
Tata nije kod kuće. - Pitaj mamu.
Ni ona nije kod kuće. Tu smo samo deda i ja.
Pitaj dedu treba li mu baštovan.
Jesi li ti baštovan? - Ne ja, moj tata.
Gde je tvoj tata? - Evo ga ovde, na ulici.
Hoćeš li sad pitati dedu? - Prvo mi reci kako se zoveš.
Zovem se Ali.
A ja se zovem Alireza.
U kom si razredu? - U trećem.
Hoćeš li sad pozvati dedu?
Moj deda spava.
Zašto to odmah nisi rekao?
Ali, hajdemo.
Ali, hoćeš li da dođeš da se igraš sa mnom?
Moram da idem. Zdravo.
Ali, čekaj!
Imam neke hemikalije koje biste mogli da iskoristite.
Posle toga, možete da isprskate drveće.
Posebno višnje i kajsije. Lično sam ih posadio.
Prskam ih svake godine.
Jedne godine ih nisam prskao...
i dva drveta su se osušila.
Dobro. - Ali, hajde da se igramo.
Hajde. Idemo.
Idi, sinko. Ja ću ostati sa tvojim ocem.
Idi, dušo.
Mnogo vam hvala. Izvolite.
Novac nije bitan. - Molim vas.
To je previše. - Zaslužili ste vi i više.
Hvala vam.
Sve ste dobro odradili. Hvala vama.
Idemo.
Kad se budem vratio ovamo, pozvoniću da proverim....
ako imate posla za mene.
Do viđenja. - Do viđenja.
Mogao bih da uzmem mesec dana godišnjeg, a onda svakog poslepodneva...
umesto da radim prekovremeno, mogao bih da radim u ovom kraju.
Imaćemo bolji život.
Sve ćemo da kupimo.
Kupiću motor, ormar...
peglu za tvoju majku...
veliki frižider.
Možda čak iznajmimo i veću kuću.
Sve ima da kupim! - Kupi cipele Zahri.
To nije ništa. Kupiću i tebi.
Prvo kupi Zahri. Njene su poderane.
Dobro.
Ali, drži se čvrsto!
Tata, molim te, stani! - Kočnica je otpala. Čvrsto se drži!
Tata, stani!
Drži se čvrsto!
Tata, molim te, stani!
Drži se! Dođavola!
Gazda je ponovo dolazio po stanarinu.
Kakav drznik!
Išao sam da ga vidim pre nekoliko dana.
Rekao sam mu da ću uskoro platiti.
Nije njega briga ni za šta.
Čekao te je nekoliko sati u dvorištu.
Budala! Ići ću sutra kod njega.
Ne možeš da ideš praznih ruku. - Veruj u Alaha.
Ne brini. - Hoćeš li moći da ideš u tom stanju?
Ništa mi nije.
Hej, devojčice, čekaj!
Tvoje penkalo!
Pažnja, učenici. Dečaci, vama govorim.
Uskoro počinje nekoliko trka
na duge staze za decu svih uzrasta,
koje organizuje pokrajina.
Prva runda je predviđena za treće i četvrte razrede.
Zainteresovani za trku treba da dođu da se prijave
za pripremnu selekciju.
Brzinu ćemo meriti štopericom.
Izvoli svoje penkalo.
Juče ti je ispalo.
Aga Davud, vidi šta treba ovaj dobri čovek.
Zdravo. - Dobro jutro.
Nadam se da ste dobro. - Hvala.
Kako mogu da vam pomognem?
Treba mi par ženskih cipela po pristojnoj ceni.
Koji broj? - Ne znam broj...
ali ona je u prvom razredu.
Prvi razred.
Evo ih. Dva modela. Koje želite?
Koje su boje?
Prvi par je crvene boje sa žutim ukrasima.
Drugi par je ljubičaste boje sa žuto-crvenom mašnom.
Žuto-crvene mašne. Jesu li skupe? - Dogovorićemo se za cenu.
Žuto-crvene. Te su dobre. Hvala vam.
So! So! So!
Zdravo. - Zdravo.
Izvolite.
Šta ćete u zamenu? - Korpu.
Evo, izvolite.
Ćao. - Ćao.
Je li tvoja kuća u onom smeru? I naša je.
Imaš lepe cipele. Tek si ih kupila?
Tata mi ih je kupio.
Šta si uradila sa starim?
Mama ih je bacila.
Bacila ih je?
Zašto? Zbog čega? - Bile su poderane.
Uvek kad dobijem dobru ocenu, tata mi nešto kupi.
Ovog puta mi je kupio cipele.
Gospodine! Nema mog imena.
Gospodine! Što nisam prošao? Dobro sam trčao! - Nema ni mog imena.
Zašto se bunite?
Ne možete svi biti izabrani.
Samo pet-šest učenika iz svake škole.
Uz dobru volju, uspećete sledeći put.
Sklanjajte se s puta. Hajde.
Zar nisu srećni? Dve nedelje u Ramsaru. Blago njima.
Takizade je na spisku. Vidi, Huseini.
""Prva nagrada: Dve nedelje u kampu i komplet sportske opreme.
Druga nagrada: Dve nedelje u kampu i školski pribor.
Treća nagrada: Jedna nedelja u kampu i par patika.""
""Par patika.""
Ako dozvoljavate, gospodine. - Uđi.
Šta hoćeš? - Gospodine, hoću da se trkam.
Šališ se? Malo si zakasnio!
Gde si bio? Spavao?
Gospodine, zaboravio sam.
Propustio si priliku. Nemoj da zaboraviš sledeći put.
Gospodine, hoću da učestvujem u trci.
Nema šanse, dečače.
Molim vas, gospodine. - Rekao sam da ne može.
Gospodine, veoma želim da učestvujem u ovoj trci.
Nije na tebi da odlučuješ o tome, dečače moj.
Propustio si test i rok je prošao.
Gospodine, molim vas, učinite nešto. Dozvolite da budem u trci.
Baš si bandoglav. Kad kažem da ne možeš, onda ne možeš.
Izlazi odavde.
Molim vas, gospodine, obećavam da ću pobediti. Molim vas, gospodine, prijavite me.
Molim vas, gospodine, mogu veoma brzo da trčim.
Sve ću da prestignem. Obećavam da ću da pobedim.
Molim vas, gospodine, prijavite me.
- Zahra, imam dobre vesti. - Kakve vesti?
Izabran sam za trku.
Kakvu trku? - Na duge staze.
Treći dobija par novih patika.
Zašto treći?
Prva i druga nagrada su nešto drugo.
Ako budem treći, daću ti patike.
Ali to su muške patike.
Zameniću ih. Nabaviću par ženskih za tebe.
Šta ako ne budeš treći?
Sigurno ću da budem treći.
Pomozi dečacima da se spreme. Kasnimo.
Silazite! Požurite!
Hajde, momci. Hajdemo.
Skinite majice.
Hajde. Požurite.
Hajde, dečače. Požuri.
Pažnja! Draga deco, trka je dugačka 4 km.
Završna linija je na drugoj strani jezera.
Ne gurajte druge takmičare. Nije sve u pobedi.
Važno je takmičiti se. Srećno svima.
Priprema, jedan, dva, tri...
Zašto kasniš? - Ne kasnim. Trčala sam celim putem.
Hajde, daj mi patike. Kasnim u školu.
Patike su ti jako prljave. Sramota me je da ih nosim.
Neću više da ih nosim.
Ti si kriv. Izgubio si moje cipele. Nađi ih ili ću te reći tati.
Ako budem treći, daću ti patike.
Šta ako ne budeš treći?
Sigurno ću da budem treći.
""70 metara""
""50 metara""
""30 metara""
- Bravo, Ali! Bravo, Ali! - Jesam li stigao treći, gospodine?
Zašto treći, dragi moj? Prvi si.
Bravo! Pobedio si.
Pobedićeš sledeći put.
Dovedi Alija.
Gledajte prema ovamo, svi.
Gledajte ovamo.
Molim vas, pomerite se. Hoću da ga slikam samog.
Glavu gore, šampione.
Glavu gore!
Još jednom.